Какво става?
Марина и Малката Съки си правят малък старомоден скандал.
Нормал отново е там да прецака всичко.
Успех! Всяко от тези момичета може да му срита мършавото дупенце,
Какво остава за двойка от тях. От какво почна всичко? - От какво друго?
Две сестри, горди, силни...
Които се унижават да се бият за некви нещастници, които не си заслужават.
- Е, не бих казал, че съвсем не си заслужават. - Да бе. Какво си направил?
Чакай малко сега. Защо да съм направил нещо?
Каза на Марина, че я обича, и след седмица се разнасяще с Малката Съки от другата страна.
Не съм казвал на Марина, че я обичам. Това е долна лъжа.
Казах, че е уникално същество, различно от всяко друго.
- "Уникално същество, различно от всяко друго". - Даа.
- Човече, директно ти открадвам лафа. - О, да, работи безотказно.
Наистина, гледаш ги как се разтапят. - Моля ви се, повръща ми се от вас..
Това ти го взимам от заплатата, госпожичке!
Нежният пол може да те натупа ако му скимне. Какво ми стоите тука?
Всички обратно на работа, нищо няма за гледане! Шоуто свърши, бибип!
Ще отида да видя дали момичетата ми имат нужда от утешение.
Добре, аз също.
Трябваше да се очаква щом наех мъж ...
Обладан от тази сурова животинска каризма.
l'affaire du coeur (душевни работи). - Нормал, обещавам ти - няма да се случи отново.
Виждаш какво. Жената ще ти отмъсти ако се отнасяш зле към нея, момчето ми.
Затова тука си има правила, никакви романси на работното място.
- И да не споменавам доброто държание. - Размърдай се, малка госпожичке.
И двете момичета се отърваха без мъмрене, така че, ще има извънредно работа за вас.
- Какво! Имам планове за довечера. - Ами, отмени ги.
Бягай.
- Алек, миличък. - Да.
Може ли за минутка? Момичетата искат да ти кажат нещо.
Какво мислиш, че искат?
Звучи ми сякаш са спрели да се карат и са разбрали на кого трябва да се сърдят.
Пожелавам ти късмет!
Чакай, Макс, идвам с тебе.
Нямах намерение да излизам и с двете по едно и също време,
И като се оказа, че излизам и с двете по едно и също време,
Нямах намерение да не им казвам.
Нали разбираш... Евентуално... Боже мой...
Хайде сега сериозно. Виж, представи си, че им бях казал. Какво щеше да стане?
Същото. Голем бой. Много гняв, и негодуване, и взаимни обиди, и кой печели?
Никой не печели. - Е, поне в тоя случай ти печелиш.
Точно така.
Ами, не, виждайки как никоя от тях не ми говори,
Прави всякакъв въображаем секс невъзможен.. Поне за няколко седмици...
- Направи ми услуга - вземи млъкни и звънни. - Аха, добре.
-Беше ли уведомен за мишената си, X5-494? - Да, сър!
Установихме скривалище за вас.
Ехо, Алекс!
- Какво? - Звънеца?
Онова малко бутонче, на което пише "Натисни за влизане".
- Няма никой вкъщи. - Чакай малко.
Като го гледаш това място, на човек му трябват 10 минути да стигне до вратата.
Добре. Няма никой.
- Не взехме подпис! - Казах, да се махаме.
Проектираха я да бъде идеалния боец, човешко оръжие.
После тя избяга.
В бъдеще не много по-далеч от сега, в един объркан свят,
тя е преследвана от своето минало.
Тя не може да избяга. Трябва да се бори, за да открие съдбата си.
Колко сме закъснели, не е истина. Не може ли по-бързичко?
Хей , дай време на Беси.
Толкова пъти е прострелвана, въобще не знам как се движи още,
Късметлия съм, че бяга. Между другото, вече бяхме закъснели като дойдохте у нас.
О, не започвай, моля те.. Забавиха ни в работата.
Искаш ли да ти кажа защо?
- Ами, ако трябва да гадая... - Заради Алек.
Последните лудории на Алек, любимият ни X-5 пакостник. Едвам издържам.
Като някакъв изрод смесил забавлението с работата и, естествено прецака всичко накрая.
Не е като да са го учили. Смяташ ли, че в Мантикор са насърчавали срещите?
Не са . - Оставяме на страна осеменяването на единици.
Съвсем различно нещо. и да добавя - отвратително.
Ето ги гозбите.
Изглежда чудесно.
Първото вечерно парти.
Трябва да е екстра... не просто чудесно.
- Повярвай ми, екстра е. - Екстра.
Ами, надявам се да прекарам повече време с Джошуа.
Да, изглежда добре се разбирате.
Само, нали знаеш, дръж се нормално.
- Обратното на моето постоянно ненормално държание? - Не.
Знаеш какво имам предвид. Просто... не го зяпай.
Добре, не зяпай полу-човека, полу-кучето.
Ами, просто има странни маниери на масата,
И хигиената му е малко съмнителна.
Макс, знам как да се държа на вечерно парти.
Да де , знам, че знаеш
Правя си едно мартини, и възпитано питам за семейството му.
Добре дошли в моя дом.
Чудесна къщурка, за празнуване...
Ето бутилка Шардоне от преди Пулса. Аз , такова, не знаех какво имаме, затова...
Мислех, че бялото - не, ето там вътре.
Мислех си - бялото е добра идеа, За повече сигурност.
Макарони, сиренце, и малки-малки хот-доци!
Доци, добре звучию!
Какво друго? - "Какво друго"?
Имаме ли още нещо?
- Кво още ти требе? - Добър въпрос.
- Ама, имам предвид, вкусно. - Вкусно!
Джошуа, масата е прекрасна.
Благодаря.
За кого е петото място?
Здрасти Макс.
Хубаво време си имаме.
Не много дъжд,което е странно по това време на годината.
Как вирусът? Макс и Логан ще се пецкат ли?
Ми, нали знаеш, търсим...
...надяваме се. - Никакъв секс и политика на масата, моля.
- Опа, извинете. - Както и да е , ще видим какво ще стане.
Макс, може ли кетчупа, моля?
О, имаш предвид този уникален кетчуп, различен от всеки друг?
Защо не престанеш?
Ще си разходя малко.
- Прекали с яденето ли ? - Не, супер е. Тъпо му е за нещо.
Tъпо му е? Тоя е така завъртян - ще му литне главата след малко.
Е, Макс бъди по- благосклонна към него.
Добре, но трябва да взимаме двойни смени на работа заради него.
Е не, че го защитавам, но не искаше така да стане с момичетата.
Не е казал на всяка от тях, че е уникална, така че
какво като е излизал с тях няколко седмици? - Работят заедно.
Ами, не са сестри, нали?
Мъже. Кучета.
Няма никва разлика.
-Беше ли уведомен за мишената си, X5-494? -Да, сър!
Робърт Берисфорд, 58-годишен. Вдовец. CEO на Мерцидайн и един от под-доставчиците на Мантикор.
Установихме убежище за вас.
- КАкво е това? - Алек.
Пиано в сутерен. - Имал е талант.
- Знаеше ли, че свири? - На кого му пука?
- Много е добър. - Да, сър.
Загря го много по-бързо от колкото се надявахме.
- Кога започна уроците? - Вчера.
- Браво на теб, X5-494. - Браво и на вас, сър.
Разбрах, че това ще е първата секретна мисия.
- Да, сър. - Имаше вече 5 успешни мисии,
Но нищо по-така. Подготвяхме го последната година.
Искам го подготвен за следващата седмица.
- Това ли търсиш? - Какво искаш?
- Да? - Саймън Лихейм.
Оттук.
- Беше ли уведомен за мишената си, X5-494? - Да, сър! Робърт Берисфорд
Нашата схватливост ни подсказва, че той се е интересувал от това какво правим тук -
задавал въпроси, които не е трябвало. Наложи се да го наблюдаваме от близо.
Да, сър.
Намерихме убежище за теб. Първо, главен контакт ще имаш с дъщеря му.
Да, сър, като гледам файла името й е Рейчъл. Само на седемнайсет, пубертет.
Майка й починала когато тя е била на 10. Добра ученичка - отличничка по история и комуникации.
Така добре ли е?
Добре е. Само внимавай с енергията.
А това как е?
Добре е, харесва ми.
- Виждам, увеличаваш репертоара. - Саймън е много по-забавен от другите учители.
Не биха ме остаавили да свиря друго освен Шопен и Моцарт.
Ами предпочитам малко разнообразие. Малко повече удоволствия да има.
- Робърт Берисфорд. - Саймън Лихеин.
Радвам се да се запознаем. Продължавай!
Би използвала всяка ситуация да спре замалко с уроците.
- Татко. - Бъди твърд!
Баща ти изглежда добър.
Супер е, но не толкова много след като умря мама.
Беше ли близък с родителите си?
Ами, не, те умряха много отдавна. Само аз съм си.
Трябва да ти е било на нагорнище.
Трябва да свирим на пиано, а не да си говорим за "детство мое, прекрасно".
- Разбираш задачата си? - Не!
Хей!
Извинявай , човече.
Какво беше това?
Нищо.
- Добре ли си? - Вечно съм добре.
Благодаря за вечерята.
Да.
Чудесна работа, 494.
Нещо още, което не сме включили в рапорта ти?
Да, сър. Поканиха ме на вечеря.
- Кога? - Тази вечер, сър.
Нямахме идея, че ще сте толкова близки с Берисфорд.
Не е той сър, дъщирята ме покани..
- Наистина? - Да, сър.
Мм значи малко романтика става тука?
Мислиш ли, че те харесва?
Харесва ме, сър.
Продължавай тогава, 494. Това ще ти помогне много.
Да, сър.
Хайде.
Ей, ами баща ти?...
Баща ми е с приятел, говорят за бизнес.
Ще ти е скучно. - Може би не.
- Ти си забавен. - Тъй ли?
Повечето момчета не биха постояли за няколко минути с момиче,
Отколкото да седят в задимена стая, говорейки за генетика.
Ами аз не съм като другите.
Знам.
Искаш ли да поплуваме?
Добре.
- Може ли...да се завъртиш. - Да...
Ако не си забелязал,
ти се нахвърлям последните седмици.
Не ме ли харесваш?
Харесвам те.
- Много те харесвам даже. - Само така говориш за да следваш заповедите ни.
Рейчъл!
Рейчъл?
Хайде, хора!
Тези пакети няма сами да си ходят!
Така... И това ако не е онази-дето-вечно- закъснява-и-даже-не-си-върши-работата-
като-й-кажат. - Какво ви става на всички?
Забравила си да вземеш подпис от сектор 10 вчера.
- Алек е виновен. - Ромео е болен.
Типично.
Побързай. Алек, Марина и Малката Съки ги няма,
и сме с трима по-малко..
Джем Пони - доставки. Доставихме ви пакет вчера, може ли подпис?
Благодаря. Какво пише тук? "R. Berrisford"?
Благодаря.
Саймън?
- Здрасти. - Какво правиш тук?
Изгубих се, търсех банята.
- Долу е в другата част. - Вярно.
Не мога повече, луда съм по теб.
Обичам те.
Ръцете ти треперят.
- Така ли? - Добре ли си?
Да, добре съм. Щастлив съм просто.
Джошуа?
Здрасти, грамадане. Над какво работиш?
Джошуа номер57.
Супер, какво е?
Алек, Алек - доста объркан.
Слушай, Джошуа.
Знам, вие с Алек си правите як купон...
Но не може да му се вярва на него.
Особено сега като е толкова странен.
Мислиш, че може да ме надрхитри? -Не не.
Алек надрхитря Алек.
Сам не се познава.
Виж.
Навън - много цветове и хубави неща. Номер или Лакомство.
Вътре - Мрак. Обърквация. Алек.
- Защо е мрачен и объркан? - Мантикор.
- Какво става с момчето ти? - Не ми е момче и не знам какво му е.
Не съм го виждала такъв... Измъчван и странен.
Не се учудвам, че хетеро-жените се подхлъзват точно по такива като него.
Моля те.
Ще съжалявам, но ще видя как е.
Не бързай, аз тук съм си харесала ей това на масата.
Кажи, че съм луда, но май си в беда.
- Добре, луда си. - А какво стана с медальона? Ще го крадеш ли?
Отидох до къщата за да взема подпис.
Видях медальона, който имаш на портрета. Любопитна съм.
Любопитсвото погуби котето, Макс. Не се бъркай в моите работи.
Добре.
- Знам, че не се разбираме много... - Разбирам. Барман!
Но ако си в някаква беда и имаш нужда от моята помощ
Кажи сега, защото винаги ми го казваш когато си вече загазил.
- Благодаря за предложението ти, Макс, наистина.
Ама не знаеш за какво говориш. - Обясни ми тогава.
Бих, но няма да ме разбереш. Не можеш, не си била там.
Избяга с твоите братя и сестри.
Мислиш, че животът беше лесен на 10 години?
Малко тренировка, малко промиване на мозъцити, малко маневри навънка? Мислиш, че това беше тежко?
- Доста гадно беше. - Чуй го от мен. След тва още по-зле стана.
Направил си каквото е трябвало. После си се опитал да забравиш.
И после като не забравиш те караха да не те е грижа.
Извинявай.
Не ти искам съжалението.
Искам да са разкараш.
Сега ще тръгвам.
Саймън Лихейн.
Алек, чакай!
Разкарай се от мен.
- Хей. - Здрасти.
Какво става? - Имаш ли някаква инфромация за един човек?
- Това е с което са занимавам, име ми дай? - Berrisford. Първото име е с R.
Да.
Някой закъснява за урок.
Документите, които ни донесе са много показателни, 494.
Berrisford придобива малко вредна информация за Мантикор,
И има планове да уведоми свой приятел в Сената.
Добро време да пуснем съобщения на всичките ни снабдители. Нещо убедително.
ЕЛиминирай целта утре. Според докладът ти той взима дъщеря си от училище нали?
- ДА, сър. - И двамата ги довърши. Ето нещо убедително.
По-добре тръгвай сега. Уроците ти почват в четири.
Мисля, че намерих нещо. Robert Berrisford...
Кой е той?
Бивш CEO на фармацефтичната компания Мерсидайн .
Специализирали са в съединяване на разни гени и стволови клетки.
Поне това са правили преди 2 години, след като някой е сложил бомба под колата на Берисфорд.
Така ли? Мъртъв ли е?
Не. Късметлия явно. Малко по-късно направил сделка с ФБР.
Така че, те му пазели гърба, а в замяна
той спрял с генния бизнес. - Затворил фирмата и се пенсионирал.
Какво общо има Алек?
Неговата фирма е правила сделки с правителството включително CDC,
Но можеш ли да познаеш кой им е бил най-големият клиент?
Гени разни и стволови клетки. На мен ми звучи като Мантикор.
- така е, звучи като тяхна работа. - Смяташ, че Алек е виновен?
Бил си е стабилен войник тогава. Сигурно той е изпълнил задачата.
Каза, че иска да забрави нещо.
Да кажем, че съм прав. Алек се опитва да убие Берисфорд, но мисията се прецаква.
Какво ще стане ако ядосания Берисфорд
е зърнал Алек като сте минали през къщата му онзи ден?
Наемаш момчета да го отупат за отмъщение.
Алек знае, че е създаден. Знае, че човека когото се е опитал да убие го иска мъртав.
Какво прави? Какво е бил обучен да направи? - Да го убие.
- Ти какво би направила? - Ще се опитам да го спра да направи някоя глупост.
Знам. "Внимавай".
Тук съм, Саймън.
Седни, синко.
Питие? - Не, благодаря, сър.
И аз не пия по средата на деня, но...
Бизнес проблеми, това е всичко.
Съжалявам, че ще ти го кажа, но нямаме нужда от твоите услуги повече,
Изпращам Рейчъл при баба си в Ню Йорк.
- Така ли? - да, при дядо и баба й в Ню Йорк.
Не съм й казал още.
Иска ми се да не й го казваш през това време.
Добре, сър.
- Сигурно е супер.
- Моля? - Да си млад кат тебе.
Няма отговорности или грижи. - Да, сир.
Като имаш деца и всичко се променя.
Искаш да направиш правилното нещо за да се гордеят с тебе, но...
Понякога правилното може да се окаже грешно.
Както и да е, завиждам ти.
Хей, някой закъснява за урок.
Вървете деца.
Разбираш ли задачата си?
- Да сър, просто... - Просто какво, 494?
Сър, мога да елиминирам Берисфорд без да намесвам дъщеря му.
Мисля, че косвенa щета не е нужна...
Не зависи от теб, 494.
Твоята работа е да изпълняваш нашите заповеди.
- Да, сър. - Можеш ли да го направиш?
- Да, сър.
Защото ако случайно изгубим вяра в теб...
Няма да си ни нужен повече. - Не, сър.
- Ясно, нали? - Кристално, сър.
- Обичам те. - Понякога правилното нещо може да се окаже толкова грешно.
Свали и двамата.
Добро утро, Mr. Berrisford.
Нека да ви помогна, сър.
- Харесвам те много. - Елиминирай целта утре.
Разбираш задачата си?
- Саймън какво правиш? - Нямаме време.
- Какво има? - Слушай ме.
ти и твоят баща трябва да напуснете града днес. - Защо?
Ще те покрия. Ще им кажа, че си избягала посреднощ трябва да вървиш сега.
- Нараняваш ме! - Ела с мен.
- Кажи ми какво става. - Добре.
Бях изпратен да ви убия.
Това ми беше работата.
Ти ми беше работата.
Рейчъл, хайде скъпа!
Рейчъл!
- Татко! - Рейчъл!
- Татко!
Рейчъл...
Рейчъл!
Влизай, да тръгваме
Рейчъл!... не! Ти ли бе...
Заведи го в карцера!
Рейчъл!?
Къде е тя?
Добре дошъл, Саймън.
Дойде в моята къща. Казваше, че те е грижа за детето ми.
- Беше ме грижа. - Млък! Стига си ме лъгал.
Ти се обаждаше. Свиреше.
Трябваше да те доведа тук.
Какво ще правиш сега?
Какво смяташ, че ще направя?
- Кажи ми едно нещо първо. - Какво?
Какво стана с Рейчъл!?
- Не са ти казали? - Не.
Спаси ми живота, това стана.
Рейчъл!
Ако не беше Рейчъл, нямаше да седя в тази кола.
Но тя не бе такава късметлийка.
Ударната сила я повали в безсъзнание и изпадна в кома, от която не се събуди.
Тя умира вече две години.
Имаш ли представа какво е?
Да гледаш как някой умира ден след ден?
Представяш ли си какво направи?
Какво чакаш?
Заслужавам го, стреляй!
Давай!
Какво правиш тук?
Спасявам ти задника.
Казах ти да ме молиш за помощ преди да си затънал до уши.
И, Макс, аз ти казах да ме оставиш намира.
Трябваше да се постарая повече, Рейчъл.
Трябваше да се боря срещу тях.
Не разбрах.
Не разбрах колко много те обичам.
- Здрасти, Макс. - Здрасти. Ти ли звънна?
Да, нямаше те няколко дена.
Бях заета, покривах Алек. Той е болен.
Както и да е, мисля, че би искала да видиш това.
Днес е погребението.
Значи това е краят.
Поне можа да се сбогува.
Мислиш, че го е било наистина грижа за нея?
Той я е обичал.
Е, сега ще му е доста тежко.
Може да отида да го видя тези дни.
Не иска да го виждат, иска да го оставят на мира...
Сякаш, че това не се е случвало.
Звучи като това момиче, което познавах. Само за себе си я беше грижа.
Без отговорности, Без заттруднения...
Да. Защото тя продължаваше да вярва, че ако тича достатъчно далеч и бързо,
би забравила всичко, което са я карали да прави.
Но рано или късно все достига до теб.
Научих го по трудния начин.
Сега е ред на Алек да го научи.
Не се връщай тук пак.
Бих те убил. Толкова те мразя.
Дори тя да си отиде, аз все още съм бащата на Рейчъл.
Все още искам да направя правилното нещо...
- Да се гордее с мен.
Не искам да съм като теб.
- Здрасти. - Здрасти, Макс.
Чуй сега... ако искаш да си поговорим...
- За какво? - За каквото и да е.
Защо пък да искам?
- Просто смятай, че е съм на разположение. - Добре.
Слушай...
благодаря, че ми спаси задника.
Добре ли си?
Винаги
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2002